Споріднені душі України та Iспанії
Що об’єднало Франсіско де Гойю, Тараса Шевченка та сучасного скульптора Карлоса Гарсію Лаоса![](/sites/default/files/main/articles/22092017/13photo.jpg)
Протягом року колектив Національного музею Тараса Шевченка працював над втіленням міжнародного культурно-мистецького проекту за підтримки Посольства Іспанії в Україні та Адміністрації провінції Арагон. Цей проект був представлений киянам у форматі виставки «Споріднені душі» і являв собою поєднання у часі та просторі творчості трьох митців класичного й модерного напрямків. У вступі до каталогу виставки куратор проекту, зберігач фондів музею Юлія Шиленко зазначила: «...сучасне суспільство переживає моральну дезорієнтацію та моральне «падіння». Проте ця проблема не нова — саме це показували у своїх творах та початку ХІХ століття Франсіско де Гойя в Іспанії, а в середині ХІХ ст. — Тарас Шевченко в Україні. Художники творили, коли народ потребував морально-етичних орієнтирів та самовизначення... Роботи Гойї, Шевченка та сучасного іспанського скульптора Карлоса Гарсії Лаоса показують, як по-різному можна інтерпретувати такі загальнолюдські категорії, як Материнство, Лицемірство, Сутність, Гуманізм, Симбіоз, Душа, Мистецтво». Скульптурна композиція оповнила сюжетну конкретність графічних робіт класиків своєрідним забарвленням абстрактного мистецтва та об’єднала їх у тематичні триптихи. Оригінальність виставки також означена оформленням творів художників пояснювальними текстами і філософськими роздумами. А всі вони поєднані назвою однієї зі скульптур Карлоса Лаоса «Споріднені душі» з коментарем у декілька слів: «Десь у світі є людина, яка поділяє ті самі почуття, що й ми».
Виставка подорожує Україною. Нещодавно відбулося її відкриття у Музеї історії міста Кам’янського (директор — кандидат історичних наук Наталія Буланова). А згодом на Придніпров’я завітав і сам автор скульптур. Карлос Гарсіа Лаос мав на меті вийти на пряме спілкування з українським глядачем. Протягом декількох днів він проводив екскурсії виставкою, уважно вислуховував різні точки зору щодо мистецтва, розповідав про щасливу долю творчої спадщини всесвітньо відомого живописця і гравера Франсіска де Гойї, яка широко представлена у музеях Іспанії, зокрема, у місті Сарагоса, звідки родом і Карлос Лаос. Також митець проводив майстер-класи для різних вікових категорій. Охочим взяти в них участь було запропоновано зобразити такі теми, як дружба, стосунки у родині та особисті відносини — поміркувати, пофантазувати, усвідомити, наскільки значним може бути створене власноруч, ще й переконатися, що все геніальне — просто.
Але насправді Карлос Гарсіа Лаос володіє досить складною технікою. Його улюблений матеріал — метал, який вимагає кропіткої роботи, однак найбільше відповідає бажанню автора створювати суворі кубічні форми у стриманій гамі, де переважають чорний, сірий та червоний кольори, часто притаманні зображенню філософських тем. Карлос вважає, що натхнення йому дають навколишній світ, люди, події. Скульптор-концептуаліст відомий своїми роботами великого формату, а також міською скульптурою. Його твори реалізовані як міська скульптура у місті Сарагоса, один з них став прототипом символу фестивалю короткометражного кіно.
У багатьох країнах світу мріє художник встановити свої скульптурні композиції в урбаністичному стилі, а вже найближчим часом планує створити Європейську паркову алею в місті Умань. Його твори являють собою поєднання простих геометричних об’ємів. Невипадковими і символічними у деяких зі скульптур є порожні віконця як символи самотності чи лицемірства. Можливо, хтось ітиме повз і заповнить цю порожнечу пачкою з-під цигарок чи обгорткою від морозива, а хтось замислиться про те, чого ж йому не вистачає в житті. Мистецтво для того і створене, щоб будити розум, бо, як зобразив у своєму офорті Франсіско де Гойя ще у 1799 році, сон розуму породжує чудовисьок.
Проекти такого масштабу не існували б, якби не було людей, котрі бажають відроджувати культурне життя. Карлос вважає, що Україні та Іспанії треба триматися разом.